![](https://turvallisuus.com/wp-content/uploads/2024/06/kansainvaliset-standardit-maailman-politiikka.jpg)
Kansainvälinen standardointi on osa maailmanpolitiikkaa
Kansallisesti järjestäytyneen standardoinnin voidaan katsoa alkaneen 1900-luvun alussa. Suomalainen standardointi alkoi vuonna 1924. Näinä aikoina standardeja laadittiin alueellisesti maittain, ja tämä tyydytti tarpeet.
Kansallisesti järjestäytyneen standardoinnin voidaan katsoa alkaneen 1900-luvun alussa. Ison-Britannian kansallinen järjestö perustettiin ensimmäisten joukossa vuonna 1901. Suomalainen standardointi alkoi vuonna 1924. Näinä aikoina standardeja laadittiin alueellisesti maittain, ja tämä tyydytti tarpeet.
Toisen maailmansodan jälkeen huomattiin, että kansallisten standardien sijaan tarvittiin enenevässä määrin myös kansainvälisiä standardeja. Kansainvälinen standardointijärjestö (ISO) perustettiin kansallisten standardointijärjestöjen toimesta vuonna 1947. Vielä vuosikymmeniä tämän jälkeen standardointia tehtiin suurimmaksi osaksi kansallisesti – muutoksen siemenet oli kuitenkin kylvetty.
Nykyään lähes kaikki standardit laaditaan kansainvälisenä yhteistyönä. Vain poikkeuksellisissa yksittäistapauksissa päädytään laatimaan kansallinen standardi. Pelikenttänä ja markkinapaikkana on usein koko maailma. On tyypillistä, että isot maat ovat aktiivisia kansainvälisessä standardoinnissa. Esimerkiksi Yhdysvallat, Ranska, Saksa, Kiina, Japani, Kanada ja Iso-Britannia vaikuttavat kansallisten järjestöjensä kautta kansainvälisissä standardointijärjestöissä. Näiden maiden edustajia löytyy usein ISOn sadoista eri aihealueita standardoivista komiteoista ja niiden työryhmistä.
Aktiivisuus ja panostaminen ovat viime vuosina merkittävästi lisääntyneet, mikä on seurausta maailmanpolitiikan kiristymisestä. Maat pyrkivät edistämään omia etujaan ja varmistamaan, että niiden käytännöt ja ratkaisut ovat edustettuina kansainvälisissä standardeissa. Määrätietoisten panostusten takia Kiina on kasvanut 20 vuodessa standardoinnin pienestä maasta sen suurvallaksi. Kansainvälisen standardoinnin perinteiset suurmaat Euroopassa sekä Yhdysvallat ovat vastanneet tilanteeseen panostuksiaan lisäämällä.
Ruotsi panostaa turvallisuusjohtamisen standardien laadintaan
Koska pienemmillä mailla on muita vähemmän resursseja, on niiden harkittava isoja tarkemmin, mihin osallistutaan eli panostetaan ja millaisin tavoittein. On mielenkiintoista, että naapurimaamme Ruotsi on päättänyt panostaa erityisesti juuri turvallisuusjohtamista koskevien kansainvälisten standardien laadintaan.
Ruotsin kansallisella standardointijärjestöllä (SIS) on vetovastuu kansainvälisiä yhteiskunnan turvallisuutta koskevia standardeja laativassa teknisessä komiteassa (ISO/TC 292 Security and resilience). Ruotsin turvallisuusvirastolla (MSB, Swedish Civil Contingencies Agency) on merkittävä rooli komitean toiminnassa ja johtamisessa. MSB:n edustaja toimii komitean puheenjohtajana. Lisäksi virasto osallistuu aktiivisesti komitean useisiin työryhmiin, joissa määritetään muun muassa kriisinhallinnan, kriisinkestävyyden, väestönsuojelun ja toiminnan jatkuvuudenhallinnan ISO-standardit.
Pitkäjänteinen panostaminen tuo hyötyjä ja vaikutuksia
Otin yhteyttä MSB-kontaktiini, Stefan Tangeniin, selvittääkseni, miksi MSB haluaa panostaa yleisesti turvallisuusalan ja erityisesti turvallisuusjohtamisen standardointiin. Kävi ilmi, että MSB osallistuu standardointiin suunnitelmallisesti ja laaja-alaisesti. Turvallisuusjohtamisen standardien lisäksi MSB:n huomio on laaja-alaisesti kaikessa turvallisuutta koskevassa kansainvälisessä standardoinnissa. Tämä pitää sisällään muun muassa paloalan ja vaarallisten kemikaalien kuljetuksen.
Tangen korostaa, että standardit täydentävät ruotsalaista lainsäädäntöä ja viranomaismääräyksiä. ”Sen sijaan, että keksisimme kaiken itse, voimme asettaa turvallisuustasot kansallisten sääntöjemme mukaisesti, mutta viittaamme erilaisiin standardeihin, jotka kertovat, miten vaatimukset voidaan käytännössä täyttää”, toteaa Tangen.
Suomessa tällä tavoin toimii ainakin TUKES. Virasto ylläpitää listoja standardeista, joita noudattamalla erinäisten laitteiden ja tuotteiden turvallisuutta ja turvallista käyttöä koskevat vaatimukset tulevat täytetyiksi.
Omasta näkökulmastani voin todeta, että ruotsalaisten esimerkillinen toiminta ja hyvä johtaminen ISOn turvallisuuskomiteassa (ISO/TC 292) on kantanut hedelmää. Komiteasta on kasvanut oma turvallisuusklusterinsa, johon kerääntyy alan ammattilaisia ympäri maailmaa.
Maantieteellisten, kulttuuristen tai muiden syiden vuoksi osa maista saattaa keskittyä enemmän tsunamivaroitusjärjestelmien standardointiin, toiset panostavat väestönsuojia koskevaan aihepiiriin ja osa on kiinnostunut kriisinkestävyydestä yleisesti.
Yhtä kaikki, tämä johtaa ja on johtanut siihen, että turvallisuusalan ammattilaisilla on nykyisin käytössään lukuisia kansainvälisiä ISO-standardeja, joita voidaan hyödyntää ja soveltaa tapauskohtaisesti, kun halutaan johtaa ja hallita turvallisuutta eri tilanteissa, ympäristöissä, tarpeissa ja organisaatioissa.
Emme siis puhu ainoastaan laitteista tai tuotteista vaan turvallisuusjohtamisesta. Jää nähtäväksi, nousevatko tällaiset astetta abstraktimmat vaatimukset ja ohjeistukset vielä jonain päivänä viranomaisten ylläpitämiin listoihin. Toisaalta oleellista on se, että turvallisuusalan asiantuntijat ovat tietoisia kyseisistä standardeista ja pääsevät niihin halutessaan käsiksi. Tämä onnistuu jo tänään.
Lue lisää Turvallisuus & Riskienhallinta -lehden numerosta 3/2024.
![](https://turvallisuus.com/wp-content/uploads/2024/09/kansi-4-5-2024.jpg)
Pysy ajan tasalla turvallisuudesta ja riskienhallinnasta.